Anterior în Lucifer ... Niciun semn de la Lucifer ?
Au trecut două săptămâni. A plecat.
Detective !
Faceți cunoștință cu Candy Morningstar, soția mea.
Lucifer clocește un plan.
Dacă nu există nicio agendă ascunsă, mamă ?
De ce aș fi surprinsă ?
Că ai dispărut după ce aproape că am murit ?
Chloe știe că ai făcut "zag" cu Candy ?
Tot ce am simțit pentru ea a fost doar minciună.
Prin amabilitatea lui Tata.
Și e în regulă să-i ignori sentimentele ?
Sentimente ireale.
Dar ea nu știe asta.
De asta trebuia s-o salvez !
De tine.
L-am manipulat.
L-am forțat prea mult.
Eu sunt de vină.
Și Oscarul merge la Candy Morningstar.
Crezi că ne-au crezut ?
Mama nu știe ce-o așteaptă.
Îți mulțumesc că m-ai ajutat
să arunc o privire în capul ei întortocheat.
Dacă ți-aș spune că Sabia de Foc este, de fapt, sabia lui Azrael ?
Arma care poate dărâma chiar Porțile Raiului.
Avem tot ce ne trebuie să mergem acasă.
Sabia lui Azrael.
Ești sigură ?
Foarte.
Dacă am putea să-l facem pe fratele tău
să se oprească din băut și să ne arate unde a ascuns-o ...
Voiam doar să-i spui și lui ce mi-ai spus mie,
înainte să fac mizerie.
Ce mizerie vrei să ...
Acolo a fost tot timpul ?
Am pus-o într-un loc unde puteam sta cu ochii pe ea.
Nu vrem ca cineva să se înfurie și să iasă tărăboi, nu ?
Nu e vina mea că oamenii nu fac față divinității.
În plus, dacă n-aș fi făcut asta,
n-am fi aflat ce este, de fapt.
Tu chiar crezi că asta-i Sabia de Foc ?
Credeam că Tata a distrus-o în timpul rebeliunii mele,
ca să n-o pot folosi împotriva Lui.
Tata a spus că a distrus-o.
Se pare că a ascuns-o la vedere.
Dar e atât de mică ... și fără flăcări.
Asta pentru că doar tu, Aducătorul Luminii al meu,
o poți aprinde.
Și ce-ar trebui să fac ? S-o înmoi în whisky și să-i dau foc ?
Ultima dată când s-a aprins, erai supărat,
așa că, gândește-te la Tatăl tău, ar trebui să meargă.
Bine.
Nu !
- Bun, înapoi la whisky. - Nu, ești prea calm.
Când s-a aprins, erai furios.
Zici că sabia simte starea mea emoțională ?
E cea mai puternică armă din Univers, mamă ...
Sabia care păzește Raiul, nu o sonerie de dispoziție.
Poate ar trebui să încerc eu.
Fratele tău este Aducătorul Luminii, Amenadiel.
Trebuie doar să se concentreze și să se înfurie !
Nu pot să mă înfurii ...
Să dea naiba !
A meritat să încerc.
Da, bine. Poate Amenadiel ar trebui să încerce.
Poftim, de ce n-o ții tu, și te lovesc eu în ...
Băieți !
Trebuie să lucrăm împreună.
Suntem atât de aproape.
Suntem, mamă ?
Întoarcerea noastră acasă atârnă
de capacitatea lui Lucifer de a-și controla emoțiile.
N-ai încredere în mine, frate ? Bun.
Înseamnă că vă voi dovedi contrariul.
Deci, planul vostru este să folosiți această Sabie de Foc,
să dărâmați Porțile Raiului și să mergeți acasă ?
Da, ăsta-i planul.
Vorbești de acele Porți ? Alea mari și strălucitoare ?
Vorbim de norișori ?
Harpe ? Bătrânei în robe albe ?
Și Tata e Morgan Freeman ? Concentrează-te, doctore.
Vreau să mă ajuți să-mi controlez emoțiile.
Emoțiile nu pot fi controlate, Lucifer.
Poftim ? Nu asta-i slujba ta ?
Slujba mea este să te ajut să-ți înțelegi emoțiile.
Te pot ajuta să-ți dai seama ce este sentimentul, sau să-l eviți.
Ai privirea aia atunci când spui ceva profund
și aștepți ca eu să-mi dau seama.
Cred că te-ai însurat cu ea ca să ascunzi ceva.
- Sau te ascunzi de ceva. - Bine, uite ce-i ...
Ceea ce ascund sau nu, nu asta-i ideea, doctore.
Oricum, trebuie să aprind Sabia.
Haide. Emoții. Repejor.
Evident, ai multe ziduri ridicate, Lucifer.
Între tine și emoțiile tale,
și acum între mine și tine.
Dacă nu ești dispus să dărâmi aceste ziduri, nu te pot ajuta.
Ce mama naibii, Decker ? N-avem micul dejun ?
- Am uitat. Scuze. - Ai uitat ?
Chloe Decker a uitat ?
Te simți bine ?
Ce-ai făcut cu colega mea ? Nu m-ar întreba niciodată ce simt.
Sentimente ?
Nu, mă gândeam la o tumoare pe creier,
început de demență, chlamydia.
Cred că sunt puțin supărată că Lucifer a dispărut
și s-a însurat chiar când eram ...
Nu știu ce eram.
Sigur, a anulat asta imediat, dar asta a înrăutățit lucrurile.
M-am concentrat asupra Trixie. Dar îmi fac griji pentru ea.
Ai observat ceva ?
Chiar ?
Bine, am să adopt o duzină de cățeluși,
și o să-i las să doarmă în camera ta.
Frumos, Maze. Frumos.
Îmi pare rău. Nu mă descurc cu emoțiile umane pe stomacul gol.
Îmi provoacă ...
greață.
Normal. La ce mă așteptam ?
Zău așa.
Lungă, lapte degresat de migdale
cu pudră caramel fără zahăr și fără vodcă de data asta.
Cu ce ocazie ?
M-am gândit să sărbătorim prima noastră zi împreună
ca divorțați în soluționarea crimelor.
Am spus o glumă care nu-ți place. Bifat.
Vezi ? Revenim la normal cât ai clipi.
Nu până nu începi să te vaiți cât de plictisitor e cazul.
Touché, detective.
Numele victimei este Debbie Lang.
Era șefa de admisie a unei școli de renume din Westside pe nume ...
Starford.
Cum poate o carieră în educație să valoreze atât ?
Școlile private din L.A. sunt o nebunie.
Se aruncă cu bani peste tot.
Ce avem ?
Biata Debbie a fost înjunghiată pe la spate, la propriu.
Poate și la figurat.
Nu are semne de echimoze,
ceea ce înseamnă că-l cunoștea pe criminal.
- S-a găsit arma crimei ? - Nu, nu încă.
Ai crede că e cuțit, dar circumferințele rănii sunt neobișnuit de mari,
de parcă ar fi fost ... un cuțit lat.
Diplomă în Psihologie,
certificat pentru terapia comportamentală.
Ai zice că femeia asta știa
ce-i interacțiunea umană, totuși, a provocat pe cineva
ca s-o ucidă ?
Terapeuții nu prea știu nimic, nu ?
Lucifer își proiectează pe caz problemele personale.
Cred că ne-am întors la normal normal.
Am pățit și eu asta cu psihologul meu, în urmă cu două săptămâni.
Te duci la psiholog ?
Știu, n-ai crede, nu-i așa ?
Fiindcă sunt optimistă mereu.
Dar aici sus ... e mult întuneric.
- Serios ? - Băieți ?
Ce-i asta ?
De unde să încep ?
Lipsesc foarfecile comemorative.
Cred că ne-am găsit cuțitul lat.
Sau nu l-am găsit, dar, înțelegeți voi.
O armă la îndemână.
Ar putea fi o crimă din pasiune.
Vic cunoștea criminalul,
așa că, s-a dus la școala unde lucra.
Nu-mi vine să cred.
Debbie era cea mai bună șefă de admiteri pe care am avut-o,
era inima și sufletul comunității Starford.
Suntem devastați.
Am putea vedea biroul ei
sau măcar ultimele chestii la care lucra ?
Sigur.
Fără telefoane în campus, vă rog.
Transmite mesajul
că mâinile noastre nu sunt disponibile pentru elevii noștri.
Detective, școala asta e ciudată, și da, cazul ăsta e plictisitor.
Nu ciudată. Aparte.
Abordarea noastră pedagogică revoluționară
se concentrează pe auto controlul emoțiilor.
Auto controlul emoțiilor ? Și cum procedați ?
Lucifer, nu poți să fii iar plictisit, și să nu deraiezi conversația ?
Dar e fascinant, detective, Așa-zisul expert
pe care l-am consultat a subliniat că emoțiile nu pot fi controlate.
Cu tot respectul, îl contrazicem.
Elevii noștri învață să-și gestioneze emoțiile în cel mai scurt timp.
Păi, de ce n-ai spus așa de la început ?
Să înceapă instruirea !
LUCIFER Sezonul 2, Episodul 15 "Micuța parazită înșelătoare"
Prioritatea aici sunt nevoile elevilor noștri.
De unde și motto-ul nostru.
"Sentio ergo sum."
"Simt, deci, exist".
Fascinant. Să revenim la caz.
Stai puțin, detective. Debbie n-o să reînvie, nu ?
Fiindcă am nevoie de asistență imediată.
Cât timp le ia copiilor să-și stăpânească emoțiile ?
Metodele noastre sunt foarte rapide.
Părinții văd cu ochii lor după ce participă la o lecție.
Observați toate mărturiile.
Da.
Deci, Debbie.
Avea dușmani la serviciu ?
Facultatea noastră practică aceeași
metodă de rezolvare a conflictului ca și elevii noștri.
Cei aflați în conflict
își dăruiesc unii altora cadouri lucrate manual.
Acesta a fost biroul lui Debbie,
și după cum vedeți, nu există niciun macramé.
Dar în afara facultății ?
Vreun incident recent cu părinții ?
Așa ceva nu se întâmplă la Starford.
Ciudat, fiindcă șefii de admiteri de la alte școli prestigioase,
sunt practic hărțuiți de părinții nerăbdători, așa că,
poate locurile de aici de la Starford nu sunt atât de râvnite.
Nu-i așa. Părinții se luptă din răsputeri
să-și aducă odraslele aici la Starford.
Și o iau razna când nu reușesc să obțină un loc.
Mai deunăzi ...
Posibil să fi avut un incident.
Debbie s-a certat urât cu părinții unui copil care a fost respins.
A degenerat.
Pugilism ? A căzut careva pe jos după gongul final ?
Nu, a degenerat verbal.
Vocabular obscen. Am priceput.
- Ai asistat la ceartă ? - Toată lumea a asistat.
A avut loc chiar în fața școlii,
violând ceea ce ne place să credem
a fi spațiu sigur din Starford.
Și ce s-a spus ?
Te voi ucide.
Așa am spus, da.
Dar trebuie să înțelegi.
Eram furios că ne-a respins fiul, pe Wolfe.
Dacă ai copii, sunt sigur că poți înțelege.
Educația de la Starford
te trimite aproape direct în Liga mare.
Debbie ne-a luat banii și a strivit viitorul fiului nostru.
Ce vrei să spui ? Ce bani ?
A sugerat că o donație grasă pentru școală
ar unge mecanismele admiterii lui Wolfe.
Ați făcut donație, dar Wolfe tot a fost respins ?
Da.
- Ne-am simțit ... păcăliți. - Mai degrabă jefuiți.
Apoi, când am încercat
să-i spunem asta lui Debbie, a avut tupeul
să ne spună că școala n-a primit nicio donație.
Dar CEC-urile au fost încasate !
Mincinoșii ...
Știu că temperamentul soțului meu
sugerează altceva, dar ne ocupăm de asta
pe căi civilizate ... Prin avocatul nostru.
N-am putea ucide pe cineva.
Atunci, puteți explica de ce arma crimei
a fost găsită în magazia voastră ?
- Tu ești Lucifer Morningstar ? - Da, eu sunt.
Din păcate, nu am timp să-ți ofer cea mai incredibilă noapte a ta.
Sunt ocupat cu cartea asta impenetrabilă.
D-le Morningstar, ești arestat.
Așa se pare, nu-i așa ?
- Sub ce acuzație ? - Doamnelor, se opune arestării.
Încătușați-l.
Cu plăcere.
De ce voi două, detectivelor, îmi păreți deranjant de cunoscute ?
Mamă !
Mamă, vino aici.
Ieși afară de unde te ascunzi.
Ce-i ?
Am încercat să găsesc câteva care seamănă cu detectiva.
Dar pentru mine, toți oamenii seamănă între ei.
Nu, te-ai descurcat bine, remarcabil de bine.
Dar pentru ce naiba ?
Fiindcă furia n-a funcționat, am vrut să atât alte sentimente.
Să văd dacă asta ar putea aprinde Sabia.
Un menaj în patru nu e un sentiment, mamă.
Doamnelor, îmi pare rău, dar
mi-e greu să mă bucur de un triplu Decker
când e opera mamei, așa că ...
Poate altă dată. Ce păcat.
Nu mai fă fața asta.
E doar o chestiune de timp până îmi stăpânesc emoțiile.
Știu că e o chestiune de timp.
- Asta-i problema. - Ce-i cu graba asta ?
Nu e ca și cum eternitatea ar avea o întâlnire mai bună.
Ai înțelege dacă ai avea copii.
Pe care pe mulți dintre ei nu i-ai văzut de mii de ani.
Da.
Asta e, mamă. Ai dreptate.
Trebuie să am un copil. Uită-te peste asta.
Vezi dacă poți învăța ceva.
Părea că ceva nu se leagă.
Da, bine.
Mersi, Ella.
Bine.
La un moment dat, am să-ți leg o talangă de gât.
Pare distractiv ca preludiu,
dar mai întâi, trebuie să mă ocup de lucruri mai importante.
Da, sunt sigură, dar abține-te. Mă sâcâie ceva.
Criminalul a șters amprentele de pe mânere,
dar nu și sângele lui Debbie de pe lame.
Dar foarfecile au fost găsite în casa lor, corect ?
În magazia deschisă a piscinei,
așa că, oricine putea avea acces la ele.
Crezi că criminalul a plantat arma crimei
la cuplul care a fost văzut certându-se cu victima.
Ce prefăcut.
Jon și Craig au spus că CEC-urile au fost încasate.
Dar Debbie le-a spus că școala n-a primit niciun ban de la ei.
- A mințit. - Dar dacă n-a mințit ?
Dacă cineva deturnează banii școlii ?
Posibil ca Debbie să fi aflat, și să-i fi confruntat.
Ei ar putea fi criminalul.
Ceea ce vom face ... Este să verificăm registrele,
să vedem dacă există vreo înregistrare de donație.
Corect.
Puiule, de ce mai ești în pijamale ?
O să pierzi autobuzul.
Nu am timp să te duc astăzi la școală.
Stai puțin.
De ce nu te duci tu să vezi care-i treaba cu donația
și o duc eu pe micuță ... bombonică la școală.
Ești sigur ?
Pentru partenera mea ? Da, mă pot sacrifica.
Ești de acord ?
Splendid.
O să ai probleme dacă află mama.
Ce ? Am spus că te duc la școală.
Dar n-am spus la care.
Așa că, ține-mi isonul și eu mă voi ține de cuvânt.
- Domnul Morningstar ? - Da.
Vă salut, sunt d-l Taylor.
- Ați venit pentru turul Starford ? - Într-adevăr. Într-adevăr.
Iar creatura asta mititică, care primește tot ce-și dorește ...
- Trixie Morningstar. Încântată să vă cunosc, d-le.
Bună.
Minunat.
Chiar acolo sus pe scări este bucătăria noastră.
Acolo, studenții își gătesc singuri masa.
În loc de produse ambalate și semipreparate,
ne place să-i aducem ...
Scuze, trebuie să ne atingem ?
Nu ai o lesă când ieși afară ?
Vrei să faci asta sau nu ?
- E foarte distractiv ... - Da, de-a dreptul fascinant.
Unde învață copiii să ...
își exploateze emoțiile ?
O clipă.
Scuze, în mod normal nu fac asta.
Țin locul doar până găsim un înlocuitor pentru biata Debbie.
Păi, ce faci în mod normal ?
Sunt mentor pentru mișcare și sănătate.
Deci, ești profesor de sport. Minunat.
Bun, aici este ...
camera de meditație.
Ușa de alături este camera recreativă.
Vreau să-mi arăți unde se predau orele pentru controlul emoțiilor.
Are probleme emoționale ?
Cine ?
Fetița.
Sigur. Probabil.
Ascultă, ar fi mult mai de ajutor
să-și transforme sentimentele în ceva, de pildă, o armă.
Cred că știu clasa potrivită.
Serios ? Minunat.
Grozav.
Vino, fetițo.
Vreți să vedeți registrele noastre, pentru că ... ?
Fiindcă vrem să știm dacă Debbie spunea adevărul
despre donația dispărută,
și asta ar putea fi motivul crimei.
Știam eu.
M-ați prins.
Nu e nevoie să vedeți registrele. Eu am făcut-o.
Donația n-a ajuns în contul școlii.
Am încasat CEC-ul.
Ai furat banii ?
- De ce ? - Cred că ...
mă săturasem să simt că nu sunt în locul potrivit.
Starford părea să fie ...
fără prejudecăți și completă.
Dar e foarte stresant să arăți într-un anumit fel,
să conduci o anumită mașină.
Iar salariul abia îmi acoperă chiria.
Deci, Debbie a aflat că tu ai luat donația lui Jon și Craig,
și ... tu ai ucis-o ?
Poftim ? Nu, nu.
Debbie a presupus că părinții n-au completat CEC-ul.
Au făcut-o mincinoasă,
s-au înfuriat și au ucis-o.
Dar e vina mea.
Îmi pare rău.
Nu suntem ...
foarte siguri că Jon și Craig au ucis-o pe Debbie.
Serios ?
Dacă nu are legătură cu crima,
poate putem neglija ...
ultima remarcă.
Totul e în regulă aici ?
Mi s-a părut că aud un copil plângând.
Îi puneam câteva întrebări decanului adjunct.
Eu sunt detectiv Decker. El este detectivul ...
Ești mama polițistă a lui Trixie, nu-i așa ?
Ai o fetiță extraordinară.
Mulțumesc. De unde o știi ...
De unde o știi pe fetița mea ?
E în clasa Madison, în clipa asta.
Tatăl ei a adus-o.
Sunt sigur că n-a adus-o.
Vrei să termini tu de luat declarația,
iar eu mă duc să văd ce naiba face Lucifer.
Vestea bună este că sentimentele negative
se pot valorifica în activități pozitive.
Fiul meu, Ranger, știe asta. Nu-i așa, Ranger ?
- Mai vrea cineva să încerce ? - Da.
Cineva dintre copii vrea să se ofere voluntar ?
Pentru o școală progresivă, e mai degrabă învechită.
Trixie.
Ai sentimente pe care vrei să le valorifici ?
Știu că e prima dată, dar ...
Mă simt tristă.
- Bine, de ce ? - Pentru că ...
mama mea aproape că a murit.
Slujba ei e înspăimântătoare.
Dar a ajutat atât de mulți oameni cu probleme,
că nu vreau să-și facă griji și pentru mine.
Așa că, mă prefac că sunt bine.
Ei bine ...
bun venit în clubul părinților decepționați, fetițo.
E un loc singuratic,
dar ăsta-i prețul când ești inteligent.
Bun, și acum ?
Cum își poate controla asta în mod util ?
Trixie își poate canaliza sentimentele puternice
în ceva productiv.
Bine, continuă.
De exemplu, ar putea ...
să scrie o poezie.
O poezie ?
Am venit aici să învăț
să-mi transform emoțiile în energie, nu să devin dr. Seuss.
Energia creativă tot energie este.
Zău așa, dacă voiam să particip la o clasă de artă,
măcar m-a fi dus la una care are un model nud.
Presupun că-ți canalizezi disperarea emoțională
ca să nu mănânci desertul înaintea legumelor, nu-i așa ?
Nu. E un desen cu mama când o înjunghie pe Debbie.
Lucifer.
Detective.
Înainte să mă pedepsești că ți-am răpit progenitura,
să știi că am rezolvat cazul.
Mama băiatului se numește Joy Sherman.
Astea sunt datele ei de contact.
Bine, o să mă uit peste ele.
Trixie e bine ?
O să stau de vorbă cu ea.
- Ne vedem la secție, bine ? - Da.
Detective.
Trebuie să înțelegi că mă confrunt cu cea mai provocatoare problemă ...
Vreau să vorbesc cu fiica mea o clipă.
Te rog, nu te supăra pe el.
Pe mine trebuie să mă cerți.
Nu sunt supărată pe tine.
Și nu te cert, maimuțico.
Dar vreau să știi că poți vorbi cu mine, dacă se întâmplă ceva.
- Știu. - Știi ?
Vrei să vorbim acum ?
Pot să-ți spun orice ?
Da.
Aș vrea să merg cu Lucifer.
Promit că o să-l fac să mă ducă la școala mea, de data asta.
Da, bine.
Ai noroc că fata mea te place atât de mult.
Da, încep s-o respect pe micuța parazită înșelătoare.
Că veni vorba, înțelegerea e înțelegere.
Ce ?
Nu.
Lecțiile de condus vor trebui să aștepte,
până nu se mai uită mama ta.
Pa, puiule.
Copiii ăștia.
Minunat, un bufon.
Hai, atunci. Tânjesc după mișcare după o zi frustrantă.
Mamă ?
Să văd Sabia. Ceva ?
De când poți lovi atât de tare ?
Puterea mi-a crescut constant.
La fel ca nesăbuința ta, se pare. Ce te așteptai să fac ?
Să te înțep cu Sabia și să se aprindă din cauza bucuriei mele ?
Încercam să te antrenez.
Furia și instinctele sexuale n-au funcționat.
Mă gândeam că poate dacă te temi pentru viața ta ...
Dacă chiar voiai să mă enervezi, puteai să dai cu mine de Corvette.
Să nu ...
dai cu mine de Corvette.
Ai încredere în mine, mamă. Mă ocup de asta.
Evident, nu destul de repede.
- De ce ești așa de furioasă ? - Nu sunt furioasă !
Ba da, ești.
Doar ...
trebuie neapărat să ne întoarcem acasă.
Cât mai repede.
Chlo, o avem pe mama copilului în cameră ...
Ce s-a întâmplat ?
Uită-te la e-mail-ul ăsta.
De ce ești invitată la un priveghi la Academia Starford ?
Fiindcă Trixie este considerată aptă pentru admitere.
Se pare că a impresionat câțiva profesori de acolo.
Sau ei au fost impresionați de contul lui Lucifer.
Probabil e singurul lucru de care le pasă în locul ăla cu pretenții.
Nu e conform tradiției, asta-i sigur.
Chiar te gândești la asta ?
Nu crezi că divorțul și mutatul și toate celelalte
- au fost cam mult pentru Trixie ? - Exact.
Trixie pretinde că totul e bine, Dan.
O singură zi la Starford, și a vorbit deschis
cum eu n-am putut s-o fac de câteva luni bune.
- N-ai văzut-o. - Mă ucide gândul că ea ...
s-a prefăcut doar ca să ne protejeze.
Când a devenit fata noastră atât de mătură ?
Încă mai ține tort de ciocolată sub pat, totuși.
Slavă Domnului pentru asta.
Bine, atunci ...
poate ne gândim s-o trimitem pe fiica noastră la acea școală
după ce rezolvăm investigația crimei de acolo.
Ne puteți explica de ce fiul dvs a desenat asta, d-nă Sherman ?
Nici măcar nu știu sigur ce este.
A spus că sunteți dvs omorând-o pe Debbie.
Mă ascultă. Niciodată nu mă ascultă.
- Spuneți că ați omorât-o pe Debbie ? - Am spus că mi-aș dori s-o omor.
În fiecare dimineață, după ce rupeam eticheta
de pe legumele luate de la supermarket
la un sfert din prețul porcăriilor alea ecologice.
Frecatul cu pământ funcționează de minune.
De ce i-ați spune asta ?
Pentru că sunt singură lucrez cu normă întreagă,
iar Debbie avea un milion de moduri
de a mă face să mă simt o mamă neglijentă.
- Pentru că lucrați ? - Da.
Pare să fie un mediu grozav.
Se pare că "nu m-am implicat suficient."
"Îmi pare rău că brioșele mele nu sunt fără gluten, Debbie. "
Joy, unde ai fost cu două seri în urmă ?
Marți ?
- Eram cu domnul Taylor. - Domnul Taylor ?
Mentorul de sănătate ? Ce făceați ?
Nu discutăm despre nouă modă franceză.
Deci, aveați o aventură cu ...
... profesorul de sport.
Doar în serile de marți.
Are un program încărcat.
Orice mamă de la Starford știe că programul de sănătate
este unul din cel mai frecventat program din școală.
Omul e prost ca gardul, dar știe să se miște.
În timp ce-ți verific alibiul, ne poți spune dacă sunt și alți oameni,
care aveau ceva împotriva lui Debbie ?
Glumiți ?
Cine n-o ura pe vrăjitoarea cea rea din Westside ?
Avea ușile deschise la cele mai exclusive școli din oraș,
și nu lăsa pe nimeni să uite asta.
Ni s-a spus că era foarte îndrăgită.
Șuvițele și sânii obraznici
nu sunt singurele lucruri false din școala aia.
Vreți să știți cine a ucis-o ?
Ar trebui să mergeți la priveghiul ăla.
Toți prietenii ei cu două fete vor fi acolo.
Nu te-am mai văzut bătându-ți capul cu ținuta, Decker.
Nu ai luat prima haină pe care pui mâna, ca de obicei ?
Nu, deloc.
Mă duc la un priveghi la școală
și ... ar trebui să-i vezi pe ceilalți părinți.
Sunt foarte extravaganți.
Este ...
Știi ceva ?
Nu contează. Nu vreau să ți se facă rău
- de la sentimentele mele. - Nu.
Haide. Te ascult, promit. Fără căști.
S-ar putea ca Trixie să fie admisă la școala asta privată
și ar fi foarte bine pentru ea.
Dar e super exclusivistă,
și nu sunt sigură că vreau s-o las în acel mediu.
De asta erai atât de îngrijorată ?
O școală ca asta e nemaipomenită pentru Trixie.
- Crezi ? - Da.
Puștani de bani gata ?
Sunt ca niște vipere, bine ?
Trixie va învăța să-i căsăpească din cuvinte.
Apoi, eu am s-o învăț să folosească cuțitele.
Bine ...
Știu că încerci să fii de ajutor,
dar nu cred că mă poți ajuta cu ... asta acum.
Bună.
Sunt Chloe Decker. Mama lui Trixie.
Doar tu ?
Singură ?
Doar eu, singură.
Da.
Trebuie să fie dificil.
De fapt, e cu mine.
- Două mămici ? - Da, la naiba.
Trixie e capricioasă, e nevoie de două femei.
Nu-i așa, scumpo ?
Ce cauți aici ?
Uite, nu mă pricep la ascultat. Sau la vorbitul despre sentimente.
Dar știu că n-ai să-ți lași fata singură pe teritoriul inamicului.
Mulțumesc.
Bănuiesc că relaționarea este acum noul priveghi.
Ești mama lui Trixie, nu ?
Eu sunt coordonatoarea de eveniment.
Voiam doar să-ți spun
că am fi încântați să faceți parte din familie.
Yoga de după-amiază are întotdeauna nevoie de mai mulți voluntari.
Mi-ar plăcea, dar după-amiezile lucrez,
Mda ...
E detectiv la Omucideri.
Are armă și toate cele.
Și un adevărat pistol în sac.
Glumeață.
Mi-aș dori să am timp pentru un serviciu.
Dar știți cum se spune :
copil excepțional, mama extenuată.
N-am auzit pe nimeni spunând asta. N-are logică.
Maze, uită-te la oamenii ăștia. Uită-te la părinți.
Cine are un copil și are timp de așa ceva ?
Folosește-ți abilitățile de detectiv, Decker.
Nu te mai gândi atât. Uită-te prin prejur.
Toată masa de acolo abia așteaptă ca cei doi să explodeze.
Când femeia aia a intrat,
toată sală a început să comenteze despre pomeții ei.
Sunt nefericiți.
Și abia așteaptă să se sfâșie unii pe alții.
De fapt ...
îmi amintește de casă.
Știi ceva ? Ai dreptate.
Adora bârfa.
Cu cât e mai scandaloasă, cu atât e mai bună.
Știi ceva ?
Hai să le dăm un motiv de bârfă.
Nu fă asta.
Ai grijă, frate.
Ai grijă cu aia, poți să orbești.
Mama avea dreptate.
N-o pot aprinde.
Înțeleg. Ai venit aici pentru a practica
un alt fel de autoflagelare, nu-i așa ?
Speri la o scânteie cerească ?
Nici măcar nu mai ai puteri.
Da, mersi că mi-ai amintit, Luci.
Se pare că nu mai am parte nici de atenția mamei.
Fiindcă, spre deosebire de tine,
eu nu am vreun destin glorios ca să mânuiesc Sabia.
Ce-i așa grozav despre atenția mamei ?
Aproape că m-a ucis în parcare mai devreme,
încercând să mă ajute să-mi îndeplinesc destinul.
Bine că m-ai avertizat că e suficient de puternică să ridice o casă, apropo.
Același Luci, întotdeauna victimă.
Nu poți fi recunoscător măcar o dată ?
Ești Aducătorul Luminii !
Oare ?
Oare chiar sunt ?
Până acum, este doar cuvântul mamei împotriva ... realității.
Dacă se înșeală, frate ?
S-a purtat foarte ciudat, în ultima vreme.
La limită.
Obsesia asta cu plecarea acasă,
e un pic cam mult, nu crezi ?
Credeam că toți vrem să ne întoarcem.
Știi că nu mint, frate.
Crede-mă când îți spun că nimic nu m-ar face mai fericit
decât să se împlinească dorința mamei.
Atunci, trebuie să încetezi să te mai împotrivești, Luci,
și să găsești o cale să faci Sabia să se aprindă.
Fiindcă ne place sau nu, totul depinde de tine.
Aducătorule de Lumină.
- Zici că se cheamă "pate" ? - Da, știu.
Poți spune ce vrei despre Debbie,
dar femeia aia știa cum să aprovizioneze o petrecere.
Ești măritată cu polițistă, nu ?
Da.
De fapt, poți păstra un secret ?
Soția mea e foarte aproape să facă o arestare.
Credem că criminalul ar putea fi aici.
A găsit dovezi chiar în seara asta.
Probe de ADN. Sunt în mașină.
Cineva de aici va merge la închisoare.
Dar păstrează secretul, bine ?
Bate pumnul.
Cinci bârfe s-au dus, încă vreo câteva să fim sigure.
Nu, uite, sunt o grămadă. Să sperăm că au mușcat momeala.
Tot ce trebuie să fac acum,
este să pândesc mașina, dacă criminalul este aici,
se va duce după probe.
Exact persoana pe care o căutam.
- D-l Morningstar. - Da.
Sunt dispus să-i dau încă o șansă atestatului tău aiurit.
Poate dacă sunt mai explicit despre ceee ce vreau.
Mai puține înflorituri și mai multe flăcări cerești, înțelegi ?
Scuze, vrei să iei ceva de sub mașină detectivei ?
Da, m-a rugat să-i aduc ceva.
Hai să rezolvăm problema,
ca să ne putem concentra pe ce este important : eu.
Nu-i spune că am făcut copii după chei.
Devine agitată când e vorba de lucruri ilegale.
Dai meditații în particular ? Sunt liber mai tot timpul.
Mai exact, chiar acum.
Da.
Lucifer, ce faci ?
Madison a spus care nevoie de ceva din mașina ta.
Ce ?
Ea e criminala.
E o presupunere cam mare, detective.
Nu, nu este. Lucifer, te rog, ea ...
Mi-am lăsat arma în mașină.
De ce nu mi-ai spus mai repede ?
Ridică mâinile.
Rămâneți pe loc !
- Rămâneți pe loc ! - Madison,
- lasă arma jos. - Da.
Poate dacă ți-ai canaliza sentimentele
în orice altceva decât în gloanțe,
ar putea ...
Bine.
Am spus să rămâneți pe loc !
Bine, am înțeles.
Tu !
E numai vina ta !
Cu fața ta de prost frumos și cu abdomenul lucrat
și cu uriașa ta ...
Și tu te-ai culcat cu profesorul de sport ?
Mentorul de mișcare și sănătate, detective, dar ...
Madison, dacă am aflat ceva în seara asta,
este că toată lumea are secrete.
Nimeni nu-i perfect.
În regulă ?
Dar n-am făcut sex.
Bine, doar o dată.
Dar asta a fost cu câțiva ani în urmă.
O singură dată a fost îndeajuns.
E vorba de fiul tău, nu-i așa ?
Băiatul din clasă cu dieta specială de muguri și paște ?
Lucifer.
Dumnezeu știe că-l iubesc pe Ranger, dar el nu e prea inteligent.
Soțul meu este,
și de asta vrăjitoarea de Debbie ne-a cuplat câte doi.
Iar ție ți-a spus că-l va expune pe d-l Taylor
ca fiind tatăl biologic al lui Ranger.
Ura faptul că toate mamele îl iubeau.
Soțul meu m-ar fi părăsit.
Madison, te înțeleg.
Te gândeai doar la viitorul copilului tău.
Te înțeleg, și eu sunt mamă.
Poate îți amintești de Trixie, fiica mea.
Fetiță care era tristă, fiindcă mama ei are o slujbă înfricoșătoare.
Eu sunt. E fiica mea.
Așa că, te rog,
Madison, lasă arma jos.
Îmi pare foarte rău.
M-am înfuriat atât de tare, încât nu m-am mai putut controla.
Ce ? Stai puțin.
Toată vorbăria despre controlul emoțiilor
și transformarea lor în ceva a fost o păcăleală ?
M-am străduit din greu să fac să devină realitate.
Nu ne putem controla emoțiile.
Trebuie doar să continuăm să încercăm ...
Ascultatul sentimentelor nu mă caracterizează.
Nu-i așa, scumpo ?
Dacă aș fi în locul tău, mi-aș retrage copilul de la școala asta.
Îngrozitor loc.
Ia stai ...
Sunt tată ?
Ce tare.
Poftim.
Uite ce drăguț e.
Deci ...
M-am dus înapoi la școala aia.
Cred că te-ar primi, dacă ai vrea să mergi.
Ce părere ai ?
Pot să-ți spun cum m-am simțit acolo ?
La început,
m-am simțit nesigură și îngrijorată.
Adică, școala e extravagantă,
și toate celelalte mămici păreau atât de perfecte.
- Dar, ia ghicește ce-am aflat ? - Ce ?
Că celelalte mămici,
erau la fel de îngrijorate ca și mine.
Și se prefăceau că totul e perfect.
E rău să te prefaci ?
Nu, nu întotdeauna, maimuțico.
Uneori, oamenii simt că ...
trebuie să se prefacă că totul e bine.
Dar ...
Și asta-i partea cea mai importantă ...
Noi două,
nu trebuie să ne prefacem una față de cealaltă.
Nu mi-a plăcut deloc școala aia.
Nici mie.
Mulțumesc că mi-ai spus, maimuțico.
Se pare că aveai dreptate, doctore.
E imposibil să-ți controlezi sentimentele.
Iar cine o face, riscă să devină un criminal nebun
cu un copil cu inteligența sub medie, așa că ...
Sunt convinsă că unele lucruri sunt inexacte.
Dar mă bucur că ți-ai revenit.
Ești pregătit acum să devii mai accesibil ?
Da, presupun.
Dacă de asta e nevoie ca să mă ajuți.
Așadar ...
N-am mințit mai devreme, evident.
Intenționez să folosesc Sabia de Foc să dărâm Porțile Raiului.
Dar ce ai omis ?
O dată ce fac asta,
plănuiesc s-o împing pe mama în Rai
și să închid porțile în spatele ei.
Dar va rămâne închisă acolo, de una singură.
Dumnezeu n-o va distruge ?
Să sperăm că se vor sfâșia unul pe celălalt.
Și amândoi vor primi ce merită.
Ce anume ?
Pedeapsa.
Pentru că m-au manipulat.
Tata mi-a întins o cursă,
dar mama a fost cea care s-a asigurat că voi cădea în ea.
Ea a fost cea care s-a asigurat că voi simți ...
că ...
că am simțit lucruri pe care nu vreau să le mai simt.
Uite, chiar acolo,
asta-i ceea ce ți-a oprit sentimentele,
și exact asta trebuie să simți.
Ce, furia ?
O simt din plin.
Nu furia.
Durerea.
Asta ai suprimat.
Toată durerea și inima frântă
ce o aveai cu tot ce s-a întâmplat cu mama ta.
Și cu Chloe.
Știu că e dificil.
Dar singura cale de-a depăși această durere ...
este să treci prin ea.
Crezi că o poți face ?
Da.
Ești sigur de data asta ?
Doar ...
lasă-mă s-o fac, mamă, te rog.
Asta-i tot ? !
Cred că nu simți îndeajuns !
Crede-mă ...
Asta-i tot. E tot ce am !
Trebuie să te străduiești mai mult.
- Ce ? - Străduiește-te mai mult !
Mamă ! Ajunge !
Nu sunt defect.
Probabil Sabia este.
Bine.
O reparăm noi.
Este timp din belșug.
Desigur.
Ai dreptate, fiule.
Este timp din belșug.
Dar nu și pentru mine.